ÁNO európskej slobode,
NIE európskej byrokracii!

Volebný program 
Občianskej konzervatívnej strany 
pre voľby do Európskeho parlamentu 
v roku 2004

Obsah:

Preambula.................................................................................................. 2
I.    OKS a usporiadanie EÚ.......................................................................3
II.   OKS a regulácia ekonomického prostredia v EÚ................................5
III.  OKS a riziká zavedenia eura na Slovensku.........................................7
IV.  OKS a poľnohospodárska politika EÚ................................................10
V.   OKS a regionálna politika EÚ.............................................................11
VI.  OKS a enviromentálna politika EÚ.....................................................13
VII. OKS a zahraničná a bezpečnostná politika EÚ...................................14

ÁNO európskej slobode, NIE európskej byrokracii
(Preambula volebného programu OKS)

Európska integrácia bola založená na myšlienke dobrovoľnej spolupráce suverénnych štátov s cieľom vytvoriť priestor slobodného pohybu tovaru, služieb, kapitálu a pracovnej sily. V súčasnej EÚ však dochádza k nahrádzaniu dobrovoľnej spolupráce politickou centralizáciou. Miesto ochrany slobodného celoeurópskeho trhu produkuje EÚ stále viac nezmyselných regulácii zväzujúcich hospodárstvo v európskych krajinách. Tendencie k vytváraniu európskeho superštátu sú stále zjavnejšie. 

Takéto smerovanie je pre OKS neprijateľné. Naše výhrady k súčasnej podobe EÚ a našu predstavu o žiadúcom vývoji v EÚ ponúkame v tomto volebnom programe. Vo voľbách do Európskeho parlamentu sa s ním uchádzame o podporu tých voličov, ktorí nie sú spokojní so súčasnou podobou EÚ a podporujú jej zásadné zmeny. OKS chce v Európskom parlamente presadzovať názory tých občanov SR, ktorí sú presvedčení, že EÚ potrebuje menej centralizmu a protekcionizmu, menej socialistických regulácií, menej byrokracie a viac slobody a trhu a má zostať spoločenstvom dobrovoľne spolupracujúcich suverénnych krajín.

OKS bude Európskom parlamente zastupovať ľudí, ktorí:
● vedia, že problémy sa majú riešiť v prvom rade tam, kde vznikajú,
● vyznávajú princípy slobody, osobnej zodpovednosti a rovnosti šancí,
● sú si vedomí, že Európa stojí na hodnotách židovsko-kresťanskej civilizácie,
● sú za čo najslobodnejšie podmienky pre podnikanie,
● sú za nesocialistickú Európu a za obmedzenie zásahov štátu a EÚ do ekonomiky,
● sú za uchovanie tradičnej rozmanitosti a rôznorodosti v Európe.

I. OKS a usporiadanie EÚ

Základným problémom súčasnej Európskej únie je stále väčšia centralizácia politického rozhodovania. EÚ sa odvoláva na princíp subsidiarity, podľa ktorého by sa rozhodovanie malo uskutočňovať na najnižšej možnej úrovni a na vyššiu úroveň by sa malo prenášať iba v prípade, že je to nevyhnutné. V skutočnosti však dochádza k masívnemu presúvaniu rozhodovacích právomocí od národných štátov k únii. O stále širšom okruhu otázok sa rozhoduje alebo má rozhodovať na úrovni EÚ. Sústreďovanie moci na úrovni EÚ nie je opodstatnené, pretože vo väčšine prípadov ide o oblasti, v ktorých nie je nevyhnutné stanovovať spoločné celoeurópske pravidlá. Kompetenciami, ktoré sa presúvajú na úroveň EÚ, doteraz disponovali národné štáty bez toho, aby to spôsobovalo akékoľvek problémy. Stanovovanie jednotných celoeurópskych noriem je vo väčšine prípadov škodlivé, pretože sa umelým spôsobom snaží unifikovať a do vykonštruovaných európskych šablón násilne vtesnať rôznorodé podmienky, ktoré boli v jednotlivých európskych krajinách dlhodobo a prirodzeným spôsobom utvárané. OKS je proti presúvaniu ďalších kompetencií na úroveň EÚ. OKS je presvedčená o potrebe rozsiahleho návratu právomocí z úrovne EÚ na úroveň národných štátov okrem prípadov, v ktorých je ponechanie kompetencií na úrovni EÚ nevyhnutným predpokladom existencie spoločného trhu. Vo všetkých ostatných oblastiach by sa kompetencie mali vrátiť národným štátom.

V súvislosti s rozširovaním EÚ sa pod zámienkou zabezpečenia efektívnosti rozhodovania presadzuje tendencia nahrádzať rozhodovanie prostredníctvom konsenzu všetkých členských krajín rozhodovaním prostredníctvom kvalifikovanej väčšiny. Predmetom väčšiny diskusií je iba to, akým hlasovacím mechanizmom sa má kvalifikovaná väčšina dosahovať. Podľa OKS je táto otázka nepodstatná. Skutočným problémom je samotné opustenie princípu konsenzuálneho rozhodovania, ktoré umožňuje, aby na území krajiny platila legislatíva, s ktorou nevyjadrili súhlas legitímne zvolení predstavitelia krajiny. OKS je presvedčená, že nie je dôvod obetovať na oltár zdanlivej efektivity rozhodovania orgánov EÚ suverenitu jej členských krajín a myšlienku ich dobrovoľnej zmluvnej spolupráce ako plne rovnocenných partnerov. Pri takejto spolupráci nie je možné, aby sa spoločný názor formoval tak, že väčšina vnúti svoj postoj menšine. Rovnako nie je dôvod rozlišovať medzi štátmi podľa ich veľkosti, či počtu obyvateľov. OKS je za zachovanie konsenzuálneho rozhodovania a práva veta všetkých členských krajín vo všetkých oblastiach. Efektivitu v rozhodovaní EÚ nedosiahneme rozširovaním väčšinového hlasovania, ale tým, že EÚ nebude rozhodovať o tak širokom okruhu otázok a nebude toľko zasahovať do hospodárskeho života ako dnes. Opustenie konsenzuálneho rozhodovania môže naopak vyvolať pnutia tak medzi štátmi, ako aj vnútri nich, čo môže posilňovať vplyv nacionalistických a populistických politických zoskupení.

Vážnym problémom EÚ je jej prehlbujúci sa byrokratický charakter. Hlavným problémom pritom nie je počet úradníkov pracujúcich v rôznych orgánoch a inštitúciách EÚ, ale obrovská moc sústredená v ich rukách a spôsob, akým s touto mocou nakladajú. Nikým nevolený a nedostatočne kontrolovaný byrokratický aparát disponuje právomocou priamo zasahovať do životov miliónov občanov európskych krajín. Tisíce smerníc, nariadení, rozhodnutí a regulácií, ktoré sú produktom eurobyrokracie spútavajú európske hospodárstvo a snažia sa všetko podrobne regulovať až do najmenších detailov. Tieto predpisy sú neprehľadné a nezrozumiteľné pre občanov. Veľká moc byrokracie, netransparentnosť rozhodovania a nedostatočná verejná kontrola vytvárajú živnú pôdu pre korupciu a klientelizmus. Na čele tejto byrokratickej mašinérie stojí Európska komisia, ktorá sa stále otvorenejšie usiluje zaujať pozíciu európskej vlády. OKS je presvedčená, že EÚ sa nemá stať superštátom, a preto nepotrebuje vládu. EÚ nepotrebuje vládu, prezidenta, ani ministra zahraničných vecí. EÚ potrebuje skutočné obmedzenie moci eurobyrokracie. OKS je za výrazné obmedzenie právomocí Európskej komisie a jej premenu na čisto administratívny orgán plne podriadený Európskej rade.

Orgánom EÚ chýba demokratická legitimita. Legislatívne pravidlá v EÚ nestanovujú predstavitelia zákonodarnej moci, ale zástupcovia exekutív členských štátov, resp. priamo predstavitelia európskej byrokracie. Priaznivci vytvorenia európskeho superštátu by chceli zvýšiť legitimitu rozhodovania v EÚ premenou Európskeho parlamentu na skutočný parlament ako nositeľa zákonodarnej moci a premenou Európskej komisie na európsku vládu. OKS odmieta takéto riešenie. OKS je proti zvyšovaniu právomocí Európskeho parlamentu a je za zníženie právomocí Európskej komisie. Jediným orgánom s rozhodovacou právomocou na úrovni EÚ by mala ostať Európska rada, v ktorej by sa rozhodnutia mali príjmať výlučne na základe konsenzu všetkých členských štátov. Cesta k zvýšeniu legitimity európskych orgánov nevedie cez rozširovanie ich kompetencií, ale práve naopak cez ich zásadné zúženie a obmedzenie iba na tie otázky, ktoré je nevyhnutne potrebné ponechať na úrovni EÚ pre zabezpečenie fungovania spoločného trhu. Ďalším krokom, ktorý môže zvýšiť legitimitu rozhodovania v EÚ, je posilnenie úlohy národných parlamentov, záväznosť ich rozhodnutí pre zástupcov exekutívy v orgánoch EÚ a zvýšenie ich kontrolných právomocí. EÚ nemá byť jedným štátom, ale spoločenstvom štátov, v ktorom sa rozhodnutia prijímajú dohodou členských štátov a všetky dôležité dohody podliehajú súhlasu národných parlamentov.

Návrh ústavnej zmluvy EÚ predložený Konventom o budúcnosti EÚ v roku 2003 považuje OKS za principiálne zlý a neopraviteľný dokument. Návrh ústavnej zmluvy posúva Úniu nesprávnym smerom: k väčšej centralizácii, k posilňovaniu orgánov EÚ na úkor suverenity národných štátov, k explicitnému definovaniu právnej subjektivity EÚ a nadradenosti práva EÚ nad právom členských štátov, k rozširovaniu väčšinového hlasovania na úkor rozhodovania konsenzom, k nejasnému vymedzeniu kompetencií EÚ a členských štátov, k ústavnému zakotveniu socialistických princípov a predstáv o hospodárstve a sociálnej politike. Žiadne čiastkové úpravy nemôžu z tohto návrhu ústavnej zmluvy urobiť dokument, ktorý by Úniu vracal k väčšej slobode a k pôvodným ideám dobrovoľnej spolupráce suverénnych štátov. Preto je potrebné návrh ústavnej zmluvy odmietnuť. EÚ sa podľa OKS nemá zmeniť na jeden superštát, preto nepotrebuje žiadnu ústavu. EÚ potrebuje výrazné zjednodušenie zmluvnej základne. EÚ nepotrebuje nové funkcie, úrady a právomoci, ale zásadnú redukciu eurolegislatívy, ktorá obmedzuje hospodársky život v európskych krajinách. 

OKS presadzuje:
-	zachovanie medzivládneho charakteru EÚ (Európa národných štátov),
-	posilnenie úlohy národných parlamentov, výrazne obmedzenie právomocí Európskej komisie, neposilňovanie právomocí Európskeho parlamentu,
-	prehodnotenie a odmietnutie spoločných noriem pre celú EÚ všade tam, kde ich existencia nie je nevyhnutne potrebná pre fungovanie spoločného trhu,
-	návrat všetkých právomocí, ktoré nie je nevyhnutné nechať na úrovni EÚ, národným štátom,
-	odmietnutie návrhu ústavnej zmluvy EÚ a výrazne zjednodušenie zmluvnej základne EÚ,
-	zachovanie EÚ ako spoločenstva suverénnych štátov, v ktorom sa rozhodnutia prijímajú konsenzom a každý štát má právo veta, 
-	v prípade rozhodovania o ústave EÚ uskutočnenie referenda v Slovenskej republike i v ostatných členských krajinách. 
II. OKS a regulácia ekonomického prostredia v EÚ

Ekonomické prostredie Európskej únie je charakterizované vysokou mierou regulácie. Neodôvodnene rozsiahle a škodlivé zásahy štátu do hospodárskeho života existujú vo väčšine členských krajín. V posledných rokoch stále narastá aj množstvo regulácií z úrovne EÚ. Tieto regulácie sú zavádzané pod zámienkou vytvárania podmienok pre spoločný európsky trh. Veľká väčšina euroregulácií však nemá takú povahu, že bez ich existencie by nebolo možné alebo by bolo akokoľvek spochybnené či ohrozené fungovanie spoločného európskeho trhu. Práve naopak, regulácie z úrovne EÚ predstavujú vážne a neodôvodnené zásahy do slobodného trhu, do slobodného správania sa podnikateľských subjektov a deformujú podnikateľské prostredie.

OKS odmieta tendenciu k celoeurópskej unifikácii hospodárskych pravidiel a podmienok. Stanovovanie spoločných celoeurópskych noriem je odôvodnené iba v tých prípadoch, keď sa s istotou a bez všetkých pochybností preukáže, že ich neexistencia by znemožňovala fungovanie spoločného trhu. V takýchto prípadoch je podľa OKS možné stanovovať spoločné európske pravidlá, ale len na základe konsenzu všetkých členských krajín. Všetky ostatné regulácie na úrovni EÚ je potrebné prehodnotiť a zrušiť. 

Mnohé úniou stanovené jednotné normy nezohľadňujú odlišnú hospodársku úroveň jednotlivých členských krajín, ich rozdielne právne prostredie, osobité tradície a dlhodobo vytvárané celkové ekonomické prostredie. Neexistuje žiadny vážny dôvod, aby vo všetkých členských krajinách platili rovnaké ekologické či hygienické normy, rovnaké princípy pracovného práva, rovnaká úroveň bezpečnosti práce či ochrany zdravia zamestnancov. Napĺňanie týchto noriem vedie k vysokým dodatočným nákladom podnikateľských subjektov i verejných rozpočtov európskych krajín. Neprimeranú záťaž to predstavuje hlavne pre menej rozvinuté ekonomiky pristupujúcich krajín. Jednotné európske normy, ktorých plnenie pre vyspelejšie krajiny nemusí predstavovať vážnejší problém, často nezodpovedajú ekonomickej sile pristupujúcich krajín a obmedzenia a náklady z nich vyplývajúce môžu pôsobiť ako brzda ich ekonomického rozvoja. Jednotné normy poškodzujú ekonomické prostredie členských krajín a spôsobujú zánik niektorých podnikov, ktoré nie sú schopné umelo, administratívne stanoveným európskym normám vyhovieť. 

Vážnou deformáciou podnikateľského prostredia v EÚ sú rôzne výrobné kvóty, administratívne stanovované minimálne ceny niektorých produktov a ďalšie umelé a  často až do absurdných podrobností zachádzajúce regulácie vecí, ktoré by v slobodnej spoločnosti mali byť ponechané na prirodzené trhové vzťahy. Štát, ani žiadne nadštátne útvary by do nich vôbec nemali zasahovať. Ak niektoré štáty chcú na svojom území uplatňovať vyššiu mieru regulácie, majú možnosť si ju zaviesť vnútroštátnymi normami, nie je však ani najmenší dôvod, aby svoje škodlivé predstavy prostredníctvom euroregulácií vnucovali všetkým európskym krajinám. Tieto zásahy sú prejavom sociálneho inžinierstva, narastajúcej moci byrokracie a jej snahy stále viac zasahovať do hospodárstva. OKS odmieta tendencie vnášať do trhovej ekonomiky prvky pripomínajúce socialistické plánované hospodárstvo. 

Odvrátenou stránkou vytvárania jednotného európskeho trhu je existencia bariér na vonkajších hraniciach EÚ. Únia síce vytvára priestor pre konkurenciu v jej vnútri, zároveň sa však prostredníctvom ciel a administratívnych obmedzení snaží brániť konkurencii zvonka. OKS odmieta takúto ochranársku politiku a podporuje slobodný obchod nielen v hraniciach EÚ. OKS je za odbúravanie colných, obchodných a administratívnych bariér vo vzťahu ku krajinám mimo EÚ.

Pracovné právo väčšiny európskych krajín je nepružné a neefektívne. Prílišná ochrana zamestnancov a regulácia pracovnoprávnych vzťahov štátom sú prekážkou vytvárania nových pracovných príležitostí, zvyšujú nezamestnanosť, prispievajú k relatívne vysokej miere dlhodobej nezamestnanosti a škodia celému hospodárstvu. Takáto politika znižuje konkurencieschopnosť ekonomík európskych krajín a vyžaduje si zásadné reformy. Podobne si výrazné reformy vyžadujú aj paternalistické, neadresné, príliš nákladné a demotivujúce sociálne systémy európskych krajín. EÚ sa usiluje tieto škodlivé prístupy zakotviť ako celoeurópsky záväzné princípy. Úspech týchto snáh by z členstva v EÚ urobil vážnu prekážku pre uskutočňovania trhovo orientovaných ekonomických a sociálnych reforiem. OKS preto dôrazne odmieta akúkoľvek harmonizáciu sociálnej politiky a pracovného práva na úrovni EÚ. Členské krajiny by si v týchto oblastiach mali zachovať plnú suverenitu. OKS je za sociálnu politiku, založenú na osobnej zodpovednosti, dobrovoľných formách solidarity a na adresnej pomoci iba tým, ktorí sú na pomoc štátu odkázaní. Pracovné vzťahy by mali mať charakter dobrovoľných zmluvných vzťahov medzi zamestnávateľom a zamestnancom, do ktorých štát zasahuje čo najmenej. 

Existencia prechodných období, počas ktorých niektoré členské krajiny EÚ obmedzujú na svojom území možnosť zamestnávania občanov pristupujúcich krajín, narúša princíp rovnoprávnosti všetkých členov EÚ a spochybňuje jednu zo základných slobôd, na ktoré sa odvoláva európska integrácia. OKS je za dôsledné uplatňovanie slobodného pohybu pracovnej sily a podporuje čo najrýchlejšie ukončenie diskriminujúcich prechodných období pre zamestnávanie občanov nových členských krajín EÚ.

V európskych krajinách dochádza k masívnemu prerozdeľovaniu vytvorených statkov prostredníctvom verejných rozpočtov. Vysoká miera daňového a odvodového zaťaženia znižuje podnikateľskú aktivitu, brzdí hospodársky rast a vedie k neefektívnemu využívaniu vytvorených zdrojov. EÚ tieto tendencie svojou politikou podporuje. Sama uskutočňuje masívne prerozdeľovanie prostredníctvom svojej poľnohospodárskej a regionálnej politiky, ktoré sú neefektívne a deformujú podnikateľské prostredie. Únia zároveň vytvára tlaky na vyššiu mieru prerozdeľovania v členských krajinách prostredníctvom stanovovania jednotných celoeurópskych noriem a podpory extenzívneho chápania tzv. sociálnych práv. Prejavom tejto tendencie sú aj snahy o harmonizáciu daňových politík členských štátov, ktorej skutočným zámerom je vyššie daňové zaťaženie obyvateľov v krajinách s relatívne nižšou mierou zdanenia. OKS dôrazne odmieta snahy niektorých predstaviteľov EÚ a ich členských krajín vnucovať iným krajinám vyššie dane a podporuje zachovanie plnej suverenity členských krajín pri stanovovaní výšky daní. OKS sa vyslovuje za zastavenie prerozdeľovania finančných prostriedkov medzi členskými krajinami prostredníctvom EÚ a za redukciu rozpočtu EÚ na minimálnu úroveň potrebnú na fungovanie inštitúcií EÚ.

OKS presadzuje:
-	minimalizovanie zasahovania EÚ do ekonomiky európskych krajín, 
-	zásadné zníženie miery regulácie z úrovne EÚ, redukciu regulácií iba na tie, ktorých existencia je nevyhnutná pre fungovanie spoločného trhu, 
-	zastavenie prerozdeľovania finančných prostriedkov medzi jednotlivými krajinami prostredníctvom EÚ, zásadné prehodnotenie štruktúry rozpočtu EÚ a jeho redukcia na minimálnu mieru potrebnú na fungovanie inštitúcií EÚ, 
-	odmietnutie harmonizácie daňovej, sociálnej, dôchodkovej a zdravotnej politiky a pracovného práva v rámci EÚ, 
-	slobodný obchod a odbúravanie colných a obchodných bariér vo vzťahu ku krajinám mimo EÚ, 
-	odmietnutie konštituovania tripartity a existencie akýchkoľvek privilegovaných lobistických skupín na úrovni EÚ, 
-	zrušenie prechodných období pre zamestnávanie občanov pristupujúcich krajín v doterajších členských krajinách EÚ, 
-	zrušenie všetkých administratívne stanovovaných produkčných kvót, limitov a minimálnych cien v rámci EÚ.

III. OKS a riziká zavedenia eura na Slovensku

Slovensko sa v Zmluve o pristúpení k EÚ zaviazalo aj k vstupu do menovej únie, teda  k nahradeniu koruny eurom. Politickí reprezentanti Slovenska to urobili bez jasného informovania občanov, ktorí v máji 2003 k tomu dali svoj súhlas v referende. Tento záväzok sa netýka termínu vstupu. Národná banka Slovenska (NBS) a čiastočne aj Ministerstvo financií SR sa však snažia o čo najskoršie začlenenie Slovenska do eurozóny. Zatiaľ deklarujú záujem o vstup do kurzového mechanizmu ERM-2 (“čakárne” hospodárskej a menovej únie) v roku 2006 (alebo už v roku 2005) a vstup do EMÚ okolo roku 2009. 

Je zarážajúce, že NBS a ministerstvo financií sa v tejto veci ponáhľajú, hoci nemajú k dispozícii dostatočné analytické podklady pre jednoznačné rozhodnutie, osobitne pre najskorší termín vstupu. Jediným materiálom, ktorým argumentujú je ich viac menej propagačný dokument pre čo najskorší vstup Stratégia vstupu SR do EMU. Chýba v ňom porovnanie prínosov a nákladov vstupu SR do ERM-2 a EMÚ v závislosti od času vstupu a tiež odpoveď na otázku, či ekonomika Slovenska bude dostatočne pripravená čeliť rizikám, napríklad, špekulatívnych útokov.

Vstup Slovenska do EMÚ a predovšetkým príliš skorý vstup môže predstavovať vážne problémy pre našich obyvateľov. OKS nespochybňuje, ale na rozdiel od NBS a vlády ani nepreceňuje, prínosy nahradenia koruny eurom, napríklad úspory zo zníženia transakčných nákladov a kurzového rizika. Predpokladané problémy členstva SR v EMÚ však OKS považuje za celospoločensky vážnejšie. 

OKS upozorňuje na základné obmedzenia samotného členstva v menovej únii, a to: 
a) že v dôsledku neexistencie výmenného kurzu koruny sa stratí prirodzený vyrovnávací mechanizmus tokov peňazí medzi Slovenskom a zahraničím a stratí sa aj podstatný ukazovateľ posudzovania vývoja v našej krajine, napríklad dôvery investorov,
b) že Slovensko sa tým úplne vzdá nástrojov menovej politiky, tým aj časti suverenity v rozhodovaní a v reagovaní na ekonomické cykly, v prospech centralizovanejšej a ťažšie kontrolovateľnej inštitúcie - Európskej centrálnej banky (ECB). 

Rozhodnutia menovej politiky, presunutej z NBS na ECB, budú menej účinné k podmienkam na Slovensku nielen kvôli centralizácii rozhodovaní v tak rozdielnych oblastiach. Dôvodom bude tiež potreba riešení iných problémov a nevyhnutnosť rýchlejšieho ekonomického, cenového, mzdového rastu v našej ekonomike ako v doterajších členských krajinách EMÚ. Jednotná menová politika ECB nemôže byť dostatočne účinná pre všetky krajiny, čo potvrdzujú aj súčasné ekonomické problémy Nemecka. 

Hlavné riziká vstupu Slovenska do eurozóny vyplývajú predovšetkým z podstaty eurobyrokratmi urýchľovaného procesu presúvania rozhodovaní z národnej úrovne  na centralizovanejšiu, ešte menej účinnú, nadnárodnú úroveň.

Spoločná mena euro sa zavádza ako prostriedok politickej centralizácie v rámci EÚ, čo potvrdzujú nielen vyjadrenia niektorých významných politikov a európskych byrokratov, ale aj uskutočňované kroky, vedúce k výstavbe ďalších pilierov spoločného štátu: zjednocovanie daňových systémov a ústava. V súčasnosti realizovaný proces spoločnej meny v EÚ je politicky motivovaný a speje od menovej únie k rozšíreniu o rozpočtovú úniu (s harmonizovanými daňami) a k jednému európskemu superštátu s vlastnou ústavou.

Následným rizikom takto centrálne uskutočňovanej harmonizácie zhora, súvisiacim aj s tlakmi na zrušenie práva veta krajín v daňovej oblasti a s konkrétnou podobou návrhu európskej ústavy, je napríklad tlak na vyššie dane na Slovensku, v najhoršom variante podľa vzoru Nemecka, Francúzska, či Švédska. Dokumentujú to aj vyhlásenia niektorých čelných politikov krajín EÚ.

Prehlbovaná centralizácia spolu so zvyšovaním regulácie trhu, byrokratizáciou, zhora uskutočňovanou harmonizáciou a smerovaním k federalizácii môže stále viac obmedzovať konkurenciu a osobnú zodpovednosť, a tým viesť k brzdeniu produktivity ekonomických subjektov v EMÚ. Zvýšilo by to aj závislosť vývoja na Slovensku od eurozóny a brzdilo by približovanie SR k eurozóne v ekonomickej výkonnosti a životnej úrovni našich občanov. 

OKS zároveň upozorňuje, že riziká budú reálnejšie a náklady pre obyvateľov Slovenska vyššie v skoršom variante vstupu, teda v čase, keď ekonomika Slovenska nebude dostatočne pripravená na vstup do EMÚ. Medzi východiskové bariéry skorého vstupu patria najmä:
a) prílišné ekonomické, cenové a mzdové zaostávanie SR za krajinami eurozóny,
b) nízka pružnosť pracovnej sily, cien a miezd a obmedzenia prechodného obdobia jej voľného zamestnania (maximálne 7 rokov po vstupe SR do EÚ),
c) limity striktného a rýchleho plnenia maastrichtských konvergenčných kritérií napríklad vo vzťahu k dôslednému uskutočneniu a financovaniu reforiem, ako aj k ekonomickému a cenovému sa približovaniu k úrovni únie, 
d) konkurenčné nevýhody, súvisiace napríklad s korupciou v súdnictve. 

Rýchly variant vstupu SR do menovej únie - vstupu v čase značného ekonomického a cenového zaostávania SR a obmedzenia voľného zamestnania v prechodnom období – môže po vzdaní sa nástrojov menovej politiky, osobitne stratou výmenného kurzu koruny, spôsobiť tlaky na cenový skok a vyššiu infláciu, znehodnocovanie úspor a cyklické výkyvy v HDP a nezamestnanosti.

Pri skorom začlenení sa Slovenska do EMÚ sa môže koruna nahradiť eurom na nevýhodnejšej, menej zhodnotenej, úrovni ako neskôr. Následne môže dochádzať k znehodnocovaniu úspor v dôsledku vyššej inflácie a nižších nominálnych úrokových sadzieb, teda záporných reálnych úrokových sadzieb. To môže znižovať aj ochotu obyvateľov sporiť.

Po vzdaní sa národnej meny a začlenení sa do nedostatočne efektívnej menovej únie v prirodzene značne rôznorodej oblasti území môže na Slovensku dochádzať k cyklickým výkyvom v ekonomickej výkonnosti a nezamestnanosti. Väčšie riziko to je pri skoršom variante vstupu do eurozóny. Dôvodom sú nielen nízka pružnosť ekonomiky Slovenska, nízka reálna pružnosť a mobilita pracovnej sily a nepružnosť cien a miezd smerom dole, ale aj administratívne prekážky na voľné zamestnanie vo väčšine dnešných krajín únie (max. do roku 2011). 

OKS je za to, aby sa vstup Slovenska do menovej únie podmienil splnením kritérií pripravenosti našej ekonomiky na členstvo v eurozóne a zároveň hodnotovo akceptovateľným vývojom v EÚ. 

Rozhodnutie o výhodnosti členstva Slovenska v ERM-2 a v EMÚ by preto malo byť podmienené v prvom rade prevyšovaním prínosov nad nákladmi v čase uvažovania o vstupe. Podoprené by malo byť plnením nasledovných ukazovateľov pripravenosti našej ekonomiky: 
a) schopnosť dlhodobo udržateľného dodržiavania maastrichtských kritérií pred vstupom do ERM-2 a ich udržateľné plnenie pred vstupom do EMÚ (o to by sme sa však mali snažiť bez ohľadu na snahu o členstvo v eurozóne, aj keď napríklad kritérium pre infláciu nie čo najrýchlejšie a za každú cenu),
b) priblíženie sa ekonomickou a cenovou úrovňou k priemeru EMÚ - kľúčovou je v tomto ohľade aj štruktúra ekonomiky, 
c) schopnosť ekonomických subjektov pružne reagovať na cyklické výkyvy v HDP a nezamestnanosti (formálnou, ale nevyhnutnou, podmienkou toho je však neexistencia prechodného obdobia, zamedzujúceho voľné zamestnanie v ktorejkoľvek krajine únie),
d) vysoká obchodná previazanosť našich subjektov so subjektami v EMÚ - túto podmienku už dnes (ako jedinú) spĺňame
e) dokončené a finančne kryté štrukturálne reformy na Slovensku. 

Uvažovať o vstupe do EMÚ by sa však malo iba za predpokladu zastavenia centralistických a zhora uskutočňovaných harmonizačných a regulačných tendencií v únii a za predpokladu, že sa EÚ vráti k tradičným hodnotám neobmedzovanej konkurencie, osobnej slobody a zodpovednosti. V praxi to znamená rušenie regulácií, spoločných štandardov a iných obmedzení na trhoch, ako aj odstránenie byrokratmi uskutočňovanej harmonizácie a politickej centralizácie. 

Centralizačným, byrokratickým a federalizačným tendenciám v únii by sme spolu s predstaviteľmi niektorých krajín s reformnejšími prístupmi (napríklad Írskom) mali snažiť zabrániť. Pokiaľ to bude možné, tak aj presvedčiť krajiny ako Nemecko a Francúzsko o neudržateľnosti “sociálneho štátu”, ktorého prvky sú zavádzané aj úrovni EÚ. Podmienkou je, aby nedošlo k zrušeniu práva veta v rozhodovaní o daňových a sociálnych systémoch a aby nedošlo k harmonizácií daní. Ak chce Slovensko dlhodobé zvyšovanie životnej úrovne svojich obyvateľov, malo by odmietať akékoľvek harmonizovanie daní, čiže oponovať aj dnešným limitom v daňovej politike. 

Ak sa vývoj v EÚ nevráti späť od naštartovaného procesu politickej centralizácie k presadzovaniu tradičných hodnôt (konkurencie a osobnej slobody), tak Slovensko by sa malo snažiť ostať v tom čase mimo eurozónu a zvažovať opodstatnenosť ďalšieho zotrvania v EÚ.

OKS presadzuje:
-	odmietnutie unáhleného nahradenia slovenskej koruny eurom bez dostatočného posúdenia dôsledkov tohto kroku, 
-	požiadavku stanoviť jasné kritériá pripravenosti slovenskej ekonomiky na vstup do Európskej menovej únie, o pristúpení k euru začať uvažovať až v prípade ich jednoznačného napĺňania a pripravenosti slovenskej ekonomiky na členstvo v EMÚ,
-	odmietnutie urýchľovania napĺňania kritérií pre vstup do EMÚ v prípade, ak by to malo za následok obmedzovanie možností pre ekonomické a sociálne reformy v SR alebo by to negatívne ovplyvňovalo podmienky pre hospodársky rast,
-	odmietnutie pristúpenia k euru v prípade, že sa vývoj v EÚ bude uberať smerom k ďalšej centralizácii, k vytváraniu európskeho superštátu, k harmonizácii ekonomických, a sociálnych politík a k presadzovaniu socialistických tendencií. 

IV. OKS a poľnohospodárska politika EÚ

Najväčším problémom spoločnej poľnohospodárskej politiky Európskej únie je jej spoločná podporná politika.

Spoločná poľnohospodárska politika Európskej únie bola ustanovená zmluvou o založení Európskeho hospodárskeho spoločenstva v roku 1957. Pre rozvoj poľnohospodárstva ustanovila zmluva množstvo pozitívnych cieľov, akými sú zvyšovanie produktivity poľnohospodárstva podporovaním technického pokroku, stabilizácia trhov, či zabezpečenie primeranej životnej úrovne poľnohospodárskeho spoločenstva. Hlavným nástrojom realizácie týchto cieľov sa však stala politika finančnej podpory farmárov zo spoločného rozpočtu EÚ. Takýto spôsob organizovania poľnohospodárskeho trhu OKS nepovažuje za správny, nakoľko nevedie k zvýšeniu produktivity a kvality hospodárenia na pôde, ale k znižovaniu efektivity hospodárenia, k zneužívaniu podporných prostriedkov a ku korupcii.

Spoločná poľnohospodárska politika EÚ je dominantným finančným nástrojom EÚ, ktorý čerpá približne polovicu rozpočtu únie a funguje ako nesystémovo zložitá, byrokratická a neodôvodnená sieť opatrení, obmedzení a rôznych druhov finančnej podpory, ktoré vedú k zásadným deformáciám fungujúceho trhu. OKS je preto za zrušenie jej dvoch rozhodujúcich nástrojov: spoločnej podpornej politiky a legislatívnych obmedzení poľnohospodárskeho trhu.

OKS sa vyslovuje za úplné zrušenie spoločnej podpory farmárov v EÚ. Podporná politika krajín EÚ funguje ako dvojzložkový systém, čerpajúci z národnej politiky a z politiky EÚ. Snaha EÚ o zjednotenie podmienok a podielov podpory poľnohospodárstva v jednotlivých krajinách EÚ je celkom neúčinná. Legislatíva EÚ umožňuje každej krajine uplatňovať odlišné formy podpory. Dotácie z rozpočtu EÚ sú navyše nesystémovo prerozdeľované a krajiny EÚ majú vlastné daňové politiky, ktoré diferencujú podmienky podnikania na pôde. Neúčinnosť spoločnej podpornej politiky potvrdzujú i údaje o odhade producentskej podpory (PSE), ktoré sa v jednotlivých krajinách dlhodobo výrazne líšia.

Spoločná podporná politika sa realizuje prostredníctvom fondov, pričom spôsob udeľovania prostriedkov z fondov je veľmi zložitý, neprehľadný a závislý od subjektívneho rozhodovania euroúradníkov. Hlavné nástroje podpory vykazujú množstvo nedostatkov:
a) podpora produkcie komodít znevýhodňuje producentov podnikajúcich v horších produkčných podmienkach, motivuje k výrobe menej kvalitných komodít a k neekologickému hospodáreniu,
b) podpora znevýhodnených oblastí poškodzuje produkčne významné oblasti, pričom systematika tvorby týchto oblastí je veľmi nepresná a neobjektívna,
c) podpora "na plochu" pôsobí na podnikateľov demotivačne, nakoľko podnecuje podnikateľskú nečinnosť,
d) podporu mimoprodukčných funkcií poľnohospodárskej krajiny nemá význam organizovať na nadnárodnej úrovni, keďže vedie preukázateľne k byrokratizácii a netransparentnosti systému.
Spoločná podporná politika je navyše nástrojom, ktorý deformuje cenu potravín i spravodlivé konkurenčné prostredie na medzinárodnom trhu.

OKS považuje za neprijateľné prijímanie takých legislatívnych opatrení v spoločnej poľnohospodárskej politike, ktoré nevedú k odstraňovaniu bariér vo vzájomnej výmene, ale k snahe vyrovnávať odlišnosti v podmienkach podnikania jednotlivých farmárov. OKS je za zrušenie tzv. vyrovnávacích platieb pre znevýhodnené oblasti, ako aj platieb na produkciu, platieb na plochu i podporu mimoprodukčných funkcií poľnohospodárskej krajiny.

Európska únia vyvíja intenzívnu snahu o zjednotenie podmienok výroby komodít za cieľom stabilizácie ich produkcie, vytvorením tzv. dokonalej konkurencie. Taktiež podporuje ekologické poľnohospodárstvo, ktoré je ekonomicky nákladným spôsobom produkcie komodít. Európska únia zároveň obmedzuje možnosti výroby geneticky modifikovaných potravín.

OKS odmieta tento typ politiky, ktorý vedie k znižovaniu variability nákladov výroby a k zjednocovaniu kvality potravín. OKS je za zrovnoprávnenie výroby geneticky modifikovaných potravín s ostatnými spôsobmi výroby. OKS taktiež podporuje vzájomné dohody krajín smerujúce k zvyšovaniu informovanosti verejnosti o kvalite kupovaných potravín. Zároveň je však OKS presvedčená o potrebe liberalizácie podmienok výroby potravín a produkcie poľnohospodárskych komodít pri zachovaní podmienky kontroly ich zdravotnej nezávadnosti.

OKS presadzuje: 
-	zrušenie Spoločnej poľnohospodárskej politiky EÚ a dotácií do poľnohospodárstva z úrovne EÚ, 
-	zrušenie legislatívnych obmedzení slobodnej výmeny poľnohospodárskych komodít vnútri EÚ i s krajinami mimo EÚ,
-	zrušenie kvót na výrobu poľnohospodárskych produktov a ich administratívne stanovovaných minimálnych cien,
-	liberalizáciu produkcie potravín s využitím nových technológií (ekologické poľnohospodárstvo, geneticky modifikované potraviny).

V. OKS a regionálna politika EÚ

Jednou z politík, ktoré sa bezdôvodne vykonávajú na úrovni EÚ, je i regionálna politika. 

Napriek idealistickej vízii regionálna politika EÚ v skutočnosti nie je založená na znižovaní rozdielov medzi regiónmi - už od svojho vzniku je to totiž najmä politika vzájomných kompenzácií medzi členskými štátmi. 

Regionálna politika EÚ je experimentom, ktorý sa pokusne realizuje v laboratóriu rovnajúcom sa územiu väčšiny regiónov jej členských krajín už tridsať rokov. I keď spôsoby realizácie sa menia, dosiahnutie cieľa, ktorým je snaha zmierňovať a umelo vyrovnávať rozdiely medzi regiónmi, je zákonite v nedohľadne. Táto politika totiž stojí na chorých základoch. Vyrovnávanie rozdielov medzi regiónmi prostredníctvom nákladnej a neefektívnej redistribúcie zdrojov je možné len v rámci centrálne plánovanej ekonomiky, aj to však len na úkor celkovej ekonomickej výkonnosti a konkurencieschopnosti subjektov pôsobiacich v rámci takéhoto ekonomického priestoru. Pod pláštikom solidarity sa tak prostredníctvom regionálnej politiky EÚ do našich životov čoraz viac opäť vkráda centrálne plánovanie. 

Takáto politika je nezlučiteľná s princípmi ekonomickej slobody a osobnej zodpovednosti, ktoré presadzuje OKS. OKS je za nesocialistickú podobu Európskej únie. Podľa OKS je najlepším prostredím pre zdravý rozvoj regiónov uplatňovanie princípov ekonomickej slobody a osobnej zodpovednosti v rámci trhovej ekonomiky s minimálnymi zásahmi štátu a nízkymi daňami a odvodmi. 

OKS znepokojuje, že členské krajiny strácajú od 1. januára 2007 podľa zmluvy z Nice, ako i návrhu ústavy, právo veta v oblasti ekonomickej a sociálnej súdržnosti, teda v regionálnej politike. Prechodom na rozhodovanie kvalifikovanou väčšinou v tejto otázke sa SR vzdáva možnosti spolurozhodovať o využití veľkej časti svojho finančného príspevku do rozpočtu únie, ako i možnosti reálne vplývať na budúcnosť regionálnej politiky EÚ, ktorá ovplyvňuje výkon domácich politík krajiny - regionálnej, hospodárskej, sociálnej a environmentálnej.

Kompetencie v oblasti regionálneho rozvoja považuje OKS za výlučné kompetencie národných štátov. Za týmto účelom OKS podporuje renacionalizáciu regionálnej politiky. 

Regionálna politika EÚ, ktorá sa financuje najmä prostredníctvom štrukturálnych fondov a Kohézneho fondu, ročne pohltí tretinu výdavkovej časti eurorozpočtu, čo v súčasnosti znamená vyše 30 miliárd eur. Ďalšie náklady na túto politiku predstavuje povinné spolufinancovanie projektov z verejných rozpočtov štátu, regiónov a obcí, ako i náklady na administratívu celého procesu. 

Zastavenie tejto nezmyselnej redistribúcie zdrojov prispeje k celkovému zníženiu objemu prerozdeľovania verejných zdrojov, k podstatnému zníženiu daní a odvodov a k úspore verejných financií s ponechaním peňazí občanom, rodinám, podnikateľom, obciam a regiónom. 

Implementácia regionálnej politiky EÚ je administratívne náročná a spôsobuje bujnenie byrokracie. So zavádzaním eurofondov tak vzniká i množstvo nových ohnísk korupcie a klientelizmu, či už vo fáze posudzovania projektov s možnosťou subjektívneho hodnotenia, alebo pri očakávanom náraste verejného obstarávania.

Realizácia regionálnej politiky EÚ podľa OKS prehlbuje negatívne tendencie v ekonomike Slovenska, ktoré sú v značnej miere zapríčinené veľkou, centralizovanou a nehospodárnou verejnou správou zasahujúcou a finančne zaťažujúcou ostatné osobitne podnikateľské subjekty.

Dlhodobým cieľom OKS je slobodná a prosperujúca ekonomika, v ktorej vytvorené zdroje zostávajú súkromnej sfére ako jej tvorcovi a kde len opodstatnenú časť zdrojov získava verejná správa na plnenie nevyhnutných úloh v spoločnosti. Výkon regionálnej politiky v súlade s princípom subsidiarity a v nadväznosti na dôslednú fiškálnu decentralizáciu patrí podľa OKS na úroveň regiónov samotných. Vytvorí sa tým priestor na to, aby zodpovednosť za rozvoj regiónov vo väčšej miere prevzali v regióne sami občania a spoločenstvá, ktoré si slobodne vytvárajú. Len takýto prístup, ktorý je založený na princípoch regionálnej identity a prirodzenej súdržnosti obyvateľstva môže priniesť skutočnú zmenu vo vzťahu občanov k územiu, na ktorom žijú, k jeho spravovaniu i k spravovaniu vlastných občianskych vecí.

OKS nesúhlasí s princípom partnerstva v lobistickej podobe, v akej sa v EÚ, vrátane regionálnej politiky, rozmáha na rôznych úrovniach. OKS preto podporuje zrušenie privilegovaného postavenia odborov, komôr a ďalších ekonomických a sociálnych partnerov v rámci ich “dialógu” s Európskou komisiou. V tejto súvislosti presadzuje zrušenie poradných orgánov EK - Výboru regiónov a Hospodárskeho a sociálneho výboru. OKS je za rešpektovanie prirodzeného pluralitného charakteru občianskej spoločnosti a nahradenie korporativistického tripartitného modelu slobodným prístupom. 

OKS presadzuje:
-	zrušenie regionálnej politiky EÚ, návrat kompetencií v oblasti regionálneho rozvoja na národnú úroveň a ich decentralizáciu na regióny,
-	zastavenie neefektívnej redistribúcie zdrojov medzi členskými krajinami prostredníctvom regionálnej politiky,
-	zrušenie Výboru regiónov a Hospodárskeho a sociálneho výboru EÚ.

VI. OKS a enviromentálna politika EÚ

Environmentálna politika EÚ patrí medzi najvýraznejšie a najneefektívnejšie prvky obmedzovania kompetencií národných vlád. OKS je za úplné zrušenie spoločnej environmentálnej politiky EÚ a návrat k rozhodovaniu na úrovni národných vlád, s výnimkou oblastí, ktoré si vyžadujú koordináciu a vzájomnú dohodu na medzinárodnej úrovni.

Legislatíva EÚ v oblasti životného prostredia zahŕňa rozsiahly systém opatrení, ktoré upravujú nakladanie s vodou, ovzduším, odpadmi, emisiami a ďalšími oblasťami environmentálnej agendy. Spoločným negatívnym prvkom týchto opatrení je zavedenie nadnárodného byrokratického aparátu, ktorý vydáva nejednoznačné usmernenia v podnikaní v uvedených oblastiach, s rozsiahlymi vlastnými právomocami posudzovať nakladanie s týmito zložkami a udeľovať výnimky v ich hospodárení. Dôsledkom týchto aktivít vznikol samostatný úradnícky aparát s nejasnou legitimitou, ktorý byrokratizuje nielen vlastné štruktúry, ale i národné environmentálne politiky. Európska únia unifikuje environmentálne kritériá produkcie, ktoré nekorešpondujú s výraznými odlišnosťami vo výkonnosti hospodárstva jednotlivých krajín. EÚ požaduje od národných vlád spracovávanie množstva programov, plánov, analýz a predpovedí na dlhé obdobia, ktoré sú ekologicky neefektívnou a ekonomicky zaťažujúcou politikou.

OKS sa vyslovuje za zásadnú zmenu vo všetkých uvedených oblastiach environmentálnej politiky. Okrem uvedených spoločných sprievodných znakov celej európskej environmentálnej agendy sa bude OKS zameriavať na riešenia problémov predovšetkým v týchto oblastiach:

Vodné hospodárstvo
Vodná politika Európskej únie je neefektívnou politickou agendou, ktorá zdvojuje činnosť národných vodných politík zavedením kontrolného a rozhodovacieho aparátu na úrovni Európskej únie, vykonávajúceho podobné úlohy ako dlhodobo etablované národné štruktúry.

OKS sa vyslovuje za zrušenie dlhodobého plánovania v oblasti vodnej politiky, najmä plánov vodohospodárskeho manažmentu povodia a spracovania rozsiahleho programu opatrení, ktoré považuje za neúčinný prvok ochrany vôd. Taktiež je za zrušenie ďalších byrokratizujúcich prvkov ochrany vôd, ako je tvorba registrov chránených území a orgánmi EÚ požadované spracovanie analýz povodí.

OKS nesúhlasí s politikou zavádzania zraniteľných oblastí, teda území náchylných voči znečisteniu dusičnanmi, ktorá je rizikom pre udržanie poľnohospodárskej výroby v mnohých oblastiach Slovenska. V oblastiach, ktoré si vyžadujú koordináciu národných vlád a vzájomnú dohodu na medzinárodnej úrovni (napr. v ochrane povrchových vôd), je OKS za vzájomné zmluvné vzťahy dotknutých strán mimo kompetencií EÚ.

Ochrana prírody
OKS je za zrušenie klasifikácie chránených vtáčích území, území európskeho významu, ako aj ďalších chránených prvkov v krajine, nakoľko ochrana prírody je v dostatočnej miere zabezpečovaná národnými vládami. Európska klasifikácia chránených území navyše nerealizuje ochranu reálne ohrozených ekosystémov, ale zavádza reštrikcie v podnikaní na územiach, ktoré síce obsahujú ohrozené krajinné prvky, ale súčasný spôsob podnikania na nich nie je ohrozením existencie týchto prvkov.

Odpadové hospodárstvo
OKS nepovažuje za správny systém stanovovania limitov recyklácie odpadov z obalov na úrovni Európskej únie. Tento systém považujeme za typický príklad snahy EÚ o štandardizáciu environmentálnych kritérií výroby, vyžadujúcu od pristupujúcich krajín urýchlené dosiahnutie environmentálnych kritérií bez dosiahnutia porovnateľnej úrovne hospodárstva. Za spornú oblasť považujeme unifikáciu limitov obsahu škodlivých látok v odpadoch z obalov, ktorá pôsobí na vznik progresívnych environmentálnych technológií demotivujúco.

Ovzdušie
OKS je za zrušenie systému obchodovania s emisiami, ktorý funguje na základe výmeny kvót produkcie skleníkových plynov. Obchodovanie s emisiami považujeme za neodôvodnený zásah do slobody podnikania a trhovej výmeny. OKS zároveň odmieta povinnú tvorbu národných alokačných plánov ako neefektívny zámer.

OKS presadzuje:
-	zrušenie spoločnej environmentálnej politiky EÚ, 
-	posilnenie rozhodovania na úrovni národných a regionálnych vlád, 
-	podporu trhovo orientovanej ochrany životného prostredia.

VII. OKS a zahraničná a bezpečnostná politika EÚ

Vyvrcholením tzv. európskej politickej spolupráce sa stal zámer vybudovať samostatnú európsku zahraničnú a bezpečnostnú politiku (SZBP) v podobe II. piliera tak, ako to bolo zakotvené v Maastrichtskej zmluve z roku 1992. Ako v mnohých iných oblastiach, aj tu Zmluva o EÚ odrážala vysoké ambície čelných európskych politikov a eurokratov. Avšak reálnym výsledkom pre ďalšie roky bolo len pohodlné, no bezvýznamné kreslo Vysokého splnomocnenca EÚ pre zahraničnú a bezpečnostnú politiku. V návrhu Zmluvy zakladajúcej Ústavu pre Európu z roku 2003 sa usúdilo, že je načase urobiť ďalší krok vpred a v čl. 15 sa uviedlo, že “členské štáty aktívne a bezvýhradne podporujú spoločnú zahraničnú a bezpečnostnú politiku únie v duchu lojálnosti a vzájomnej solidarity a konajú v súlade s aktmi prijatými v tejto oblasti úniou. Zdržia sa konania v protiklade so záujmami únie alebo konania, ktoré by mohlo narušiť jej efektívnosť.” Navyše sa objavujú aj návrhy zaviesť v tejto oblasti väčšinové hlasovanie. 

Európsku úniu dnes výstižne charakterizuje túžba vyrovnať sa USA, dobehnúť ich, predbehnúť a pokoriť. Táto túžba je hnacím motorom snáh, ktoré neberú ohľad na ekonomickú realitu, na zdravý rozum, na spoločný osud našej civilizácie a konkrétne v rámci SZBP s nevídanou aroganciou popierajú záujmy štátov, ktoré si dovolili mať iný názor, a vysmievajú tak základné pravidlá medzinárodného práva ako rovnosť štátov (známym príkladom je výrok francúzskeho prezidenta Chiraca o tom, že pristupujúce krajiny premeškali príležitosť mlčať). 

OKS odmieta Spoločnú zahraničnú a bezpečnostnú politiku EÚ. Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika sa javí nielen ako utopický projekt, ale nesie v sebe nebezpečie, že niektoré veľké krajiny EÚ môžu svoj partikulárny zahranično-bezpečnostný pohľad na medzinárodnú politiku vydávať za postoj celej EÚ. Vlastná zahraničná politika je tradičným výsostným znakom suverénneho štátu, a preto sa jej členské štáty EÚ nemôžu vzdať.

V zahraničnej politike mnohých európskych vlád i predstaviteľov EÚ sa prejavujú tendencie, ktoré sú pre OKS neprijateľné. Európske krajiny sa v Komisii OSN pre ľudské práva spolčili so Sudánom a Líbyou, aby z nej odstránili USA. EÚ štedro podporuje subvenciami skorumpované úrady palestínskej samosprávy, vytrvalo kritizuje USA za náklonnosť voči Izraelu, Kubu či KĽDR označuje za obete príliš agresívnej americkej zahraničnej politiky. 

Vojna proti terorizmu by podľa OKS mala byť prioritou. Je potrebné zvýšiť dnes hanebne nepatrný podiel EÚ na nej a koordinovať túto činnosť najmä s krajinami dôsledne nesúcimi hlavné bremeno v tejto vojne, t.j. s USA a Izraelom. S okamžitou platnosťou je to možné najmä podporou:
a) zvýšenia podielu rozpočtu EÚ určeného na boj proti terorizmu, 
b) pripojenia sa EÚ k hospodárskej blokáde realizovanej USA voči štátom podporujúcim terorizmus aj tam, kde tak dnes neukladajú alebo neumožňujú rezolúcie OSN,
c) realizácie záväzku členských štátov k tomu, aby teroristické činy boli trestané väzbou dlhšou ako tá, ktorá je platná podľa ich práva pre obdobné činy bez vyslovene teroristického úmyslu a pozadia.

V týchto súvislostiach je nutné zároveň nepodporiť nič, čo by:
a) destabilizovalo NATO a oslabovalo jeho vojenskú silu: najmä nie vytvorenie žiadnej duplicitnej politickej ani vojenskej štruktúry, ktorá by oslabila (už dnes vážne ohrozenú) transatlantickú integritu. Ambície zámeru vybudovať spoločné európske vojenské kapacity presahujú reálne možnosti: efektivita európskych ozbrojených síl je omnoho nižšia než amerických, podiel európskych obranných výdavkov na HDP je o tretinu nižší než v USA a ich zvyšovanie je politicky nepriechodné. OKS považuje za hlavný problém, že spoločná obranná politika EÚ by mala smerovať k oddeľovaniu Európy od USA, k budovaniu paralelných či dokonca konkurenčných štruktúr voči NATO a k oslabeniu transatlantickej väzby. Išlo by pritom o vážny rozpor so základným životným záujmom európskej demokracie a spoločnosti.
b) bolo prejavom appeasementu voči teroru, (čo aj len skrytého) antisemitizmu alebo prejavom populistického a ľavičiarskeho antiamerikanizmu,
c) oslabovalo pozíciu Izraela na Blízkom východe. Druhá strana konfliktu podporuje teror (najmä voči nevinným civilom) všetkými jej dostupnými prostriedkami. Izrael je jedinou skutočnou demokraciou v tomto regióne, kde dokonca Arabi žijúci vnútri jeho hraníc majú vyššiu kvalitu občianskych slobôd ako v ktorejkoľvek arabskej krajine. Je potrebné pomenovať tých, ktorí stoja v ceste nastoleniu mieru v tejto oblasti. Sú to islamskí fundamentalisti a väčšina vlád arabských štátov, ktoré otvorene alebo skryto podporujú teroristov. Hlavný diel zodpovednosti za tento stav leží na Palestínčanoch. Je potrebné podporiť všetky opatrenia Izraela potláčajúce tento teror.

Ďalšie rozširovanie EÚ bude onedlho predmetom sporu vo vnútri únie. Na rozdiel od jej ďalšieho prehlbovania, rozširovanie EÚ je v najvlastnejšom záujme Slovenska. Preto OKS považuje za správne: 
a)    podporiť urýchlené prijatie Rumunska a Bulharska,
b) zaujať diferencovaný postoj voči krajinám západného Balkánu a vo vzťahu k zakaukazským krajinám a Moldavsku, 
c)  zaujať čo najústretovejší postoj k Turecku a podporiť jeho prijatie všetkými možnými prostriedkami,
d)    v prípade záujmu Izraela podporiť jeho členstvo v štruktúrach EÚ. 

Oblasť vnútornej bezpečnosti je v kontexte boja proti terorizmu a organizovaného zločinu jednou z mála takých, kde by mohli za určitých okolností orgány a inštitúcie EÚ fungovať efektívnejšie ako ich náprotivky v členských štátoch. V rozhodovaní o otázkach vnútornej bezpečnosti a spravodlivosti je však tiež potrebné rešpektovať suverenitu členských krajín a zachovať konsenzuálny spôsob rozhodovania.

OKS presadzuje:
-	odmietnutie Spoločnej zahraničnej a bezpečnostnej politiky EÚ, 
-	úzku spoluprácu európskych krajín s USA, 
-	odmietnutie všetkých prejavov antiamerikanizmu a antisemitizmu,
-	odmietnutie vytvárania spoločnej európskej obrany mimo rámca NATO a zachovanie NATO ako prioritnej platformy pre riešenie bezpečnostných otázok, 
-	aktívnejšiu účasť európskych krajín na boji proti terorizmu, 
-	tvrdší postup voči štátom podporujúcim terorizmus a všetkým totalitným a darebáckym štátom, 
-	rozšírenie EÚ o Rumunsko, Bulharsko, Turecko a v prípade záujmu aj Izrael, 
-	koordináciu postup bezpečnostných zložiek európskych krajín v boji proti terorizmu a organizovanému zločinu pri zachovaní suverenity členských krajín v otázkach vnútornej bezpečnosti a spravodlivosti.